Ана Ахматова
Към музата

Превод от руски: Иван Николов, 1974

chitanka.info

Вгледа се в мене — случайно ли? Не —

с поглед и ясен, и ярък.

Пръстена златен от пръста ми сне —

пролетен първи подарък.

Музо! Щастливи са всички край мен,

чакат ги радости нови…

Нека да легна под камък студен,

само не искам окови.

На маргаритката нежния цвят

късам и тръпно гадая.

Мъка любовна на божия свят

всеки веднъж ще познае.

Свещ до зори ми светука едвам,

мойто сърце не тъгува,

ала не искам, не искам да знам

кой със коя се целува.

Сутрин в стъклата да беше поне

взорът ми ясен и ярък…

Тихо отвръщам: „Тя ми отне

божи подарък.“

1911

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.